(untitled) (Књижевна историја — часопис за науку о књижевности, 2021)
Џуд и Сју, Хардијеви трагични љубавници, свако за себе, а онда и заједнички, сањају снове нетипичне за време и друштво у којем живе, крећу се изван задатих оквира свог друштвеног положаја, чиме покрећу механизам догађаја који ће довести до страшних жртава, а у коначном ишоду поново ће се успоставити претходно поремећена друштвена равнотежа у категоријама рода и класе. У том смислу, у овом раду покушавају се приказати узроци и последице веровања у илузије и тежњи да се избегну унапред одређене класне и родне улоге, као и узроци и последице самообмане којом се поново успоставља традиционални поредак, а који је, у коначном ишоду, само још једна илузија. Применом жираровског механизма миметичке жеље покушава се осветлити неминовност неуспеха измицања предодређеним улогама и снази друштвених конвенција у Неславном Цуду Томаса Хардија.